You are here
Pecséthasználat a középkortól a 20. századig
![](https://mnl.gov.hu/sites/default/files/styles/slider/public/szszbml/hu_mnl_szszbml_xv_0024_0055_sigil_2_masolata.jpg?itok=-Kep0exs)
Napjainkig meghatározó dokumentum hitelesítési forma a pecsét. A technika fejlődésével egyre jobban előtérbe kerül az autentikus elektronikus aláírás, amelyről már egy kattintás alapján meg lehet állapítani, hiteles-e. A tintás bélyegzők évszázados fejlődés során nyerték el mai „képüket”.
Középkori okleveleinken látható királyi pecsétjeink is több formában maradtak fenn. A két legismertebb forma a függő és rányomott pecsét, a kettő között markáns különbségek vannak mind formailag, mind anyagukat és készítésüket tekintve.
A függőpecsét készítésekor az ún. pecsétfészekbe öntötték a méhviaszt, amelyet előzőleg színezhettek hamuval, krétával vagy cínóberrel, s amelyet aztán egy selyemzsinórral rögzítettek az oklevelen. A szakadást meggátolandó a pergamen alját ilyen esetekben kétszeresen felhajtották, majd átfűzték azon a zsinórt. A pecsétfészek alakja, anyaga idővel változott, a 16. századtól már leginkább egy fából készült díszes tokba helyezték a pecséteket, amelyet aztán a 18–19. századra felváltott az aranyozott fémtok.
A rányomott pecsét kisebb változáson esett át csupán, már egészen korai időszakból, a 14. századból van példa annak felzetes formájára. Ilyenkor a papírra vagy pergamenre csöpögtetett forró viaszra egy kis papírlapot helyeztek, majd erre nyomták rá a tipáriumot.
A történelem előrehaladtával nemcsak a sigillum változott, hanem az azt használók köre is. Az egyre nagyobb számú nemesség körében is elterjedté vált irataik hitelesítésének eme formája. A hagyományos, sárgarézlappal ellátott, vagy abból készült tipáriumok mellett a mindennapi használatban megjelent a gyűrűspecsét is, amellyel magánleveleiket vagy éppen uradalmi utasításaikat tudták gyorsan hitelesíteni.
Ezen rövid összefoglaló csak egy aprócska részlete a szfragisztikának. A történeti segédtudományokhoz sorolható pecséttanról számos szakirodalmi munka született, amelyben a szerzők a királyi autentikus és titkos pecsét kialakulását, a sigillumok formáját, színét és készítését elemzik. A Magyar Nemzeti Levéltár Szabolcs-Szatmár-Bereg Vármegyei Levéltárának virtuális kiállítása a levéltár őrizetében lévő pecsétekből nyújt áttekintést a 13. századtól egészen a 20. századig.